L'inici de la geometria no euclidiana a Itàlia - Alcalá Vicente, Miriam (Butlletí de la Societat Catalana de Matemàtiques, 2019)
La geometria no euclidiana és, probablement, la teoria matemàtica més revolucionàriadel segle XIX. Després de passar desapercebuda durant més de trenta anys,el 1860 s'inicia un procés de renaixença, que va ser impulsat per la labor de dosmatemàtics, G. Jules Hoüel i Giuseppe Battaglini.En aquest article tractarem el procés de difusió, desenvolupament i acceptacióde la nova geometria, centrant-nos en el context italià. En particular, mostrarem quel'aportació de Battaglini en aquest camp va més enllà de la divulgació. Al final delseu article «Sulla geometria immaginaria di Lobatschewsky» ens trobem amb unainesperada coincidència entre la descripció que fa del pla no euclidià i el model deldisc donat més tard per Eugenio Beltrami. Ens proposem justificar la semblança entreles dues interpretacions.