L'Institut d'Educació General de Prat de la Riba. Higiene i civisme (1414-1923) - Balcells i González, Albert (Butlletí de la Societat Catalana d'Estudis Històrics, 2012)
L'Institut d'Educació General fou concebut com a entitat autònoma de formacióhigiènica, cívica i moral d'adults. Va ser fundat el maig de 1914 per EnricPrat de la Riba, primer president de la Mancomunitat de Catalunya, quan aquestas'acabava de constituir. Durant els cinc anys següents la nova entitat restà sensefuncionar. El maig de 1918, Eugeni d'Ors, director general d'Instrucció Públicade la Mancomunitat, n'assumí la direcció i proposà la designació d'una Comissiód'Educació General amb vuit figures representatives dels orfeons, dels ateneus,del cooperativisme, de les associacions professionals d'assalariats, dels serveis sanitaris,del periodisme social i de la promoció de l'escola catalana. També s'encarregàa Ramon Rucabado la presentació d'un programa d'actuació. La Comissió noes constituí fins a un any després. El 1920 Jaume Bofill i Mates substituí Eugenid'Ors al front de la Comissió i en foren designats dos vocals més. Els secretarisexecutius de la Comissió foren, successivament, Joan Crexells, Heladi Homs iLluís Bertran i Pijoan. Entre els programes de la Comissió destaquen les conferènciespopulars. Entre finals de 1921 i finals de 1923 se'n donaren 203 a 76 poblacionsamb 71.120 oients en total. Només set de les conferències es donaren a laciutat de Barcelona. Els dos blocs temàtics principals van ser el d'història de Catalunyai l'higienicosanitari. La publicació d'una de les conferències, La defensade la família, de Ramon Rucabado permet analitzar la ideologia moral predominanta la Comissió, una concepció massa conservadora en relació amb el contextde lluita de classes i d'exigència de canvi social de l'època. Entre els altres programesdestaquen la subvenció de la formació musical als orfeons per a evitar eldescens del seu nivell, la campanya contra les mosques i la de defensa dels ocellsbeneficiosos. L'Institut d'Educació General seguia el model de la Societat de ConferènciesPopulars de França i de l'extensió universitària britànica. Es trobava amig camí entre el tipus de l'antiga societat econòmica d'amics del país, procedentdel vuit-cents, i el futur Comissariat de Propaganda de la Generalitat dels tempsde la Guerra Civil de 1936-1939.